Вплив індоліл-3-масляної кислоти на ризогенез живців (Picea Pungens F. Glauca) - Баденко, А. С. (Scientific Bulletin of UNFU, 2026)
Вегетативне розмноження ялини колючої форми блакитної (Picea pungens Engelm.) способом живцювання є основним методом збереження цінних декоративних ознак. Її широке застосування у розсадницькій справі обмежується тільки через низьку здатність до вегетативного розмноження. Визначено закономірності впливу різних концентрацій ІМК (індоліл-3-масляна кислота) та тривалості оброблення живців на ефективність ризогенезу у Picea pungens f. glauca. Дослідження виконано у 2024-2025 рр. за двофакторною схемою, з використанням водних розчинів ІМК з концентрацією 50, 100 і 150 мг/л та тривалістю замочування 6, 12 і 24 годин. Кожен варіант дослідження мав чотири повторності по 30 живців. Встановлено, що контрольний варіант (без оброблення стимулятором) мав найнижчий рівень укорінення – у середньому 1,5 живці або 5,08 %, що підтверджує обмеженість до регенераційного процесу досліджуваного виду. Потрібно зазначити, що в разі застосування концентрації ІМК 50 мг/л та зі збільшенням часу оброблення живців, спостерігалася поступова позитивна динаміка вкорінення: від 2,5 живців, що становить 7,91 % від загальної кількості з тривалістю оброблення 6 год., до 5,5 живців або 18,75 % з тривалістю оброблення 24 години. Використання ІМК з концентрацією 100 мг/л значно підвищило ефективність ризогенезу, за 12-годинного замочування вкорінилася найбільша кількість живців, для даного дозування стимулятора, в середньому 7,5 живців або 25 %, тоді як збільшення часу замочування до 24 год. призводить до зниження показника вкорінення, 6,5 живця або 21,25 %. Максимальний рівень укорінення за період досліджень встановлено в разі використання ІМК у концентрації 150 мг/л під час 6-годинного оброблення – в середньому 9,0 живців або 30,83 %. Водночас, подовження тривалості замочування за такої концентрації призводило до гірших результатів: за 12-годинного замочування кількість укорінених живців зменшилася до 6,5 або 21,66 %, а за 24-годинного замочування – до 2,0 живців або 7,08 %, що практично тотожне з контрольним показником. Отримані результати свідчать про існування чітких раціональних меж гормонального оброблення, перевищення яких спричиняє пригнічення ризогенезу. Результати дослідження мають практичне значення, оскільки воно встановлює ефективні режими використання ІМК для підвищення продуктивності вегетативного розмноження Picea pungens f. glauca у розсадницькій діяльності.